Оновлення методологічних принципів дослідження політичної участі громадян в умовах діджиталізації демократичного політичного процесу - Карпо, Катерина (Історико-політичні проблеми сучасного світу, 2022)
В статті здійснено дослідження основних тенденцій оновлення методологічних принципів дослідження політичної участі громадян в умовах діджиталізації демократичного політичного процесу. Встановлено, що в сучасній політичні науці е-демократія є терміном, за допомогою якого науковці описують широкий спектр практик он-лайн залучення громадян до прийняття політичних рішень. Встановлений нами зв’язок між концептом е-демократії та класичними моделями демократії, в яких означено особливий зміст політичної участі, вказує на те, що е-демократія ґрунтується на моделях демократії участі та деліберативної демократії. Обґрунтовано, що зважаючи на потенціал е-демократії у формуванні в політичному просторі нових способів комунікації між громадянами та акторами, її інструменти політичної участі починають інтегруватися в предметний простір ліберальної моделі демократії, в яких політична участь громадян розгортається в просторі соціальних мережах, відтак має децентралізований характер та статус інструментальної цінності. Здійснений аналіз змісту наукових дискусій щодо співвідношення категорій е-демократія та цифрова демократія в контексті проблеми політичної участі довів, що термін цифрова демократія краще відображає сутність процесів діджиталізації в політичному просторі, однак подекуди він вживаються як синонімічні ототожнюється з терміном е-демократія. Однак, політична участь засобами цифрової демократії передбачає поєднання віртуальних та традиційних інструментів впливу на політичну систему, тоді як в класичних підходах е-демократії е-участь визначається як результат еволюції форм участі громадян в політиці. Доведено, що процес діджиталізації демократії визначив необхідність оновлення методологічних принципів дослідження впливу мобілізаційних практик на характер політичної участі. Концептуалізація цієї проблеми найбільш повно здійснена ван Дейком, який цифрові мобілізаційні практики означає як механізм оновлення зв’язку між функціями, формами та інструментами політичної участі, який унаочнює, що цифрова демократія є способом покращення якості та легітимності прийняття політичних рішень.